PUDDLEBY-ON-THE-MARSH, ENGLANTI, 1845
MATTHEW MUGG-PARASTA LIHAA ja KALAA VAATIVILLE KISSOILLE JA KOIRILLE
-Lopeta tuo unelmointi, Tommy Stubbins. -Hei, Matt.
Auta valitsemaan sopivaa ruokaa asiakkailleni.
-Saanko työntää kärryä? -Ei se itsekään työnnä itseään.
Rankka työ päivän päätteeksi on vastoin uskontoani-Herra siunatkoon irlantilaisia.
Arvaa, mitä minä ajattelin?
Ei sinulle, kultaseni, sinulta karisee karvat.
Ajattelin, että jos sinä myyt kalakärrysi ja minä isoisäni kellon,
voimme ostaa veneen ja mennä Kiinaan.
Olet hieno poika alusta loppuun, ja se on kaunis ehdotus.
-Mutta etkö tajua, mikä siinä kiikastaa? -Mikä?
Osaatko puhua kiinaa?
Jos myyt isoisäsi kellon ja menemme Kiinaan, mistä tiedät, mitä kello on?
Sitä en tullut ajatelleeksi.
Kaikki täytyy suunnitella etukäteen. Se on hyvin tärkeää.
Kalakärryni menestys johtuu vuosien etukäteissuunnittelusta.
Kiitos, Charlie. Palkitkoon Donnybrookin 17 pyhää miestä sinut taivaassa.
Palkitse sinä mieluummin.
-Kukas tämä on? -Villisorsa.
-Niinkö? -Lensi suoraan mastoa päin, kierosilmä.
Ajatella. Oli varmaan maistissa. Näyttää irlantilaiselta.
Älä huoli, minä parannan sen.
-Tuo se takaisin. Se on päivälliseni. -Älä nyt.
Menettäisin työni irlantilaissorsien suojeluseuran sihteerinä.
-Et ole kertonut olevasi seuran sihteeri. -En juuri puhu siitä. Olen vaatimaton.
Mitä me teemme sillä?
Viemme sen töiden jälkeen John Dolittlelle.
-Kuka John Dolittle on? -Syökää hyvin, söpöliinit,
ja taivas siunatkoon katolisia mirrejämme.
-Kuka John Dolittle on? -Maailman paras eläinlääkäri.
Ja Matthew Muggin läheinen ystävä.
Asuu täällä Puddlebyssä, Oxenthorpe Roadilla.
Mitä hän tekee?
Hän on nero, sitä hän tekee.
Hän osaa puhua eläimille.
Puhuu niiden kieltä, kuin me nyt omaamme.
Hän juttelee tuolle kaverille sorsa- kielellä ja hoitaa sen kuntoon saman tien.
Niin kiltti mies.
Hän matkustaisi maailman ääriin parantamaan sairaan varpusen.
Hän meni Afrikkaan asti juuri viime viikolla.
-Kysy miksi. -Miksi?
Minäpä kerron. Hoitamaan krokotiilia, jonka hammasta särki.
Hän on kerrassaan suurenmoinen mies.
Ja hän ymmärtää irlantilaisia.
Ota kiinni, Tom.
-Mikä tuo oli? -Vain hänen lemmikkejään.
Polynesia, pikku kultaseni.
Annahan suukko. Noin.
Ja Chee-Chee, miten menee, vanha veijari?
Tässä on eräs rakkaimmista ystävistäni, nuoriherra Thomas Stubbins.
-Tom, tässä on neiti Polynesia. -Hauska tavata, nuoriherra Stubbins.
Hauska tavata, neiti Polynesia.
Polynesiaa on paras varoa. Se on 199-vuotias
ja muistaa joka sanan, joka sille on sanottu
sen jälkeen, kun Kaarle I teloitettiin vuonna 1648.
-Eikö niin, Polynesia? -Ei, Matthew, se oli 1649.
30. tammikuuta tarkkaan ottaen.
-Se oli tiistai. -Näet, mitä tarkoitan.
-Ja tämä on Chee-Chee. -Hauska tavata.
-Missä mukava tohtori on? -Kirjastossa. Vie heidät sinne, Chee-Chee.
Tiedän, että hän on siellä.
Hyvänen aika. Anteeksi kamalasti. Pelästytin ne varmasti kuoliaaksi.
-Olet läpimärkä. -Olet itsekin vähän kostea.
Johtuu kalojen kielistä. Ne toimivat vain veden alla.
Se on kiehtovaa.
Ne perustuvat suun liikkeisiin ja kuplasignaaleihin.
Minä osaan tehdä vain isoja kuplia. Ne sanovat, että huudan.
Anteeksi tietämättömyyteni, mutta mitä hyötyä kultakalalle puhumisesta on?
Minä näytän.
Legendaarinen suuri vaaleanpunainen merietana.
Merimiehet ovat väittäneet satoja vuosia nähneensä sen.
Rassukat. Johtuu siitä litkusta, jota he juovat.
Mutta miten se liittyy kultakaloihin?
Minä uskon, että se on olemassa.
Miten se liittyy kultakaloihin?
Lähden hakemaan sen, jos saan rahat kasaan.
Palkitkoot pyhimykset sinut siitä.
Mutta miten se liittyy...?
Jos löydän sen, haluan puhua sille.
Minun on opittava muinaiskotiloa, joka on mutkikasta,
joten aloitan kalojen peruskielistä, ruijanpallaksesta,
makrillista ja kultakalasta.
Arvasin, että se liittyy jotenkin kultakaloihin.
Siitä viimeisestä matkastasi, tohtori.
Löysitkö sen hammassärystä kärsivän krokotiilin?
Kyllä, Kongosta. Palasin lauantaina.
Katso.
Jo on kaunis.
Se on hieno korkinavaaja. Katsopa, Tom.
Anteeksi, tohtori. Tässä on ystäväni Tommy Stubbins.
-Hei, Stubbins. -Hauska tavata.
-Hän toi sinulle potilaan. -Se on sorsa.
Urossorsa.
-Sinäkin olet litimärkä. -Niin. Ulkona sataa.
-Se on satuttanut siipensä. -Niin se sanoi.
Voi ressukkaa. Sepä ikävää.
Se riiteli vaimonsa kanssa eikä katsonut eteensä.
-Kertoiko se sen? -Ne ovat neuroottisia otuksia.
Paranet aamuun mennessä.
Lähetän sanan vaimollesi.
Sillä aikaa kun ystävämme toipuu, minä etsin teille kuivia vaatteita.
Sitten voimme syödä kaikki yhdessä. Polynesia, kaksi lisää päivälliselle.
Ja Matthew, älä hukkaa sitä krokotiilin hammasta.
Jossain on varmasti pullo, jonka voit avata sillä.
Gub-Gub.
Lopeta tuo kamala meteli. Siinä on vain joku possunlihamakkara ja vähän pekonia.
Luulisi, että paistamme kokonaista perhettä.
Chee-Chee, käske sen olla kunnolla.
Ei sitä voi moittia, jos se on järkyttynyt.
Minäkin olisin järkyttynyt, jos sinä paistaisit irlantilaisia.
Tiedät kyllä ongelmani. Hiiret mukaan lukien minun pitää ruokkia 600 suuta.
Jos lihakauppias Scroggs antaa makkaroita, minä otan ne.
Järkytti se sitten Gub-Gubia tai ei.
-Se syö enemmän kuin kukaan muu. -Etkö varmasti ota mitään?
-En, kiitos vain. -Eikö sinulla ole nälkä?
On, mutta olen erityisruokavaliolla.
-Se on hyvin ravitseva ja hyvä. -Vai niin.
-Tohtori on aika tukalassa tilanteessa. -Miten niin?
Ymmärräthän, Stubbins, hän tarkoittaa lihaa. Eläimet pahoittavat mielensä, jos minä...
-Tietenkin. -Joten minä en.
Ystäviensä syömistä pitäisi aina välttää ihan periaatteesta.
-Se on hienoa. -Liha on hyvin epäterveellistä.
Hyvä on, tullaan.
Ei, te saitte jo.
En ryhtyisi edes hevoskuurille, se voisi järkyttää hevosia.
Missä minun ruokani on? Ne ovat tehneet sen taas.
No niin, tunnustakaa. Kuka otti sen tällä kertaa? Kenellä on minun ruokani?
On jo tarpeeksi kamalaa joutua syömään tätä roskaa.
He käyttävät hyödykseen sitä, että syön tätä enkä heitä.
Ette tajua, mitä saan kestää.
Joten eläinlääkärin hommassa on omat ongelmansa.
Siitä ei saa palkkaa, ainakaan rahana.
Vaan luina tai pähkinöinä tai matoina, tai mitä eläinvaluutta nyt sitten onkin.
Toiseksi useimmat eläimet, jotka tulevat potilaina, viihtyvät niin, että jäävät.
Ei mikään voittoa tuottava yritys.
-Kuka pitää huolta eläimistä? -Ne pitävät itse itsestään huolta.
Eläimet osaavat sen paremmin kuin ihmiset.
Miten sinusta tuli veteraani?
Veterinääri.
"Eläinlääkäri" ei ole niin suurellinen.
Se tapahtui aika yllättäen.
Koko elämäni muuttui yhdessä päivässä.
Se oli kerrassaan mainiota.
Sisareni Sarah aloitti sen.
Tiesitkö, että muurahainen on älykkäämpi kuin virtahepo?
Ja heinäsirkalla on kokoonsa nähden voimakkaammat takajalat kuin kengurulla.
Kerrassaan kiehtovaa.
Ei epäilystäkään-eläimet ovat kiinnostavampia kuin ihmiset.
Hyvänen aika, mitä sinä lattialla teet?
Liinavaatekaapissa on kyyhkyjä.
-Ajattelin, että siellä olisi lämmin. -Tiesit siis?
Panin ne sinne. Katolla on niin kylmä yöllä.
Ja vierashuoneessa on kaksi kilpikonnaa.
Ihmettelinkin, minne ne menivät.
Valkoisia hiiriä lipastossasi.
Ja tarhakäärmeitä kirjoituspöydässä, kirjekuorien alla.
Tarhakäärmeitä? Jolleivät eläimet lähde täältä iltaan mennessä...
Voi voi.
Kello on tasan yhdeksän.
Se on lady Petherington. Mitä vikaa hän on tänään löytänyt itsestään?
Hyvä on, toisitko hänet tänne?
Olen tosissani. Minä lähden. Ne eläimet.
Ne tuhoavat vastaanottosi. Pian sinulla ei ole enää yhtään kunnon potilasta.
Ei niin, jollet avaa ovea.
En tajua, mitä täällä tapahtuu niiden eläinten kanssa.
Emme varmaankaan näe enää kirkkoherran vaimoa
annettuasi hänelle lasin maitoa, jossa oli sammakko.
En todellakaan käsitä, mitä sinä odotat minun tekevän.
Huomenta, lady Petherington. Voimmeko me paremmin tänään?
Emme ainakaan siitä hyvästä, että saimme jäätyä tohtorin ovella.
Tri Dolittle.
Minun hermoni. Teidän on tehtävä niille heti jotain.
Ette ikinä arvaa, mitä tapahtui.
-Se oli elämäni kauhein kokemus. -Tulkaa sisään vain.
Pidin eilen päivälliskutsut St. Albansin herttuan kunniaksi.
50 vierasta. Koko elämäni noloin hetki.
Pöydän poikki juoksi hiiri.
Luulin kuolevani. Voin vielä kuollakin. Voitteko kuvitella-hiiri?
Tiedättekö, keitä siellä oli? Kaikki tietenkin. Mikä nöyryytys.
Brandenburgin kruunuprinssi Angelicus.
Hän on niin hyvätapainen, ettei edes tiedä, mikä hiiri on.
Pyörtyi siihen paikkaan.
En nukkunut koko yönä.
Erotin tietenkin koko palveluskuntani, etenkin puutarhurit.
Minua ei kutsuta enää mihinkään.
Hiiri.
-Kirkkoherra. Mikä hätänä? -Terveydeksi.
Miten sammakkonne... siis vaimonne voi?
Paras olla puhumatta hänestä. Se tapaus oli erittäin vali...
...tettava. Terveydeksi.
Neiti Dolittle, minulla on heinänuha.
Glastonburyn piispa tulee kuuntelemaan saarnaani, ja on hyvin tärkeää...
Jalkani.
Minne hemmettiin tuo nainen luulee menevänsä? Pois tieltä.
Haluan ulos tästä hullujenhuoneesta.
Saat viisi minuuttia aikaa päättää.
Joko sinä hankkiudut eroon jokaisesta inhosta linnusta, elukasta ja matelijasta,
tai minä lähden tänään.
Viisi minuuttia.
-En voi noin vain... -Kyllä sinä voit.
Minusta viisi minuuttia ei ole kovin pitkä aika.
-Onko kukaan kotona? -Hei, Matthew.
En tiennyt, että sinulla oli pirskeet.
Mitä me juhlimme?
Tajusin tänään jotain hyvin tärkeää.
Olen kamala lääkäri. Varmaankin maailman huonoin lääkäri.
Hyvä. Pidän miehistä, jotka tuntevat oman arvonsa.
Potilaitteni terveys ja hyvinvointi ei kiinnosta minua lainkaan.
En pysty kommunikoimaan heidän kanssaan. En edes halua.
Olen tullut siihen tulokseen, että sinua lukuun ottamatta
minulla ei ole mitään yhteistä ihmisrodun kanssa.
Sinussa on se vika, että pidät eläimistä enemmän kuin ihmisistä.
Mutta eläimet ovat paljon hauskempia kuin ihmiset.
Ole sitten eläinlääkäri.
-Mitä? -Sanoin, että ole eläinlääkäri.
Eläinlääkärikö?
Tiedät eläimistä enemmän kuin kukaan, jonka tunnen.
Voisin lähettää kaikki seutukunnan sairaat eläimet luoksesi.
Niin minäkin. Ainakin koirat ja kissat.
Siis kaikki rikkaat- kiinanpalatsikoirat ja villakoirat.
-Voisin livauttaa jotain niiden lihaan. -Mitä sinä tarkoitat?
Sitä, että koko Länsi-Englannissa ei ole hyvää eläinlääkäriä.
Greenin lehmä sanoi juuri hiljan,
ettei vasikoi enää ennen kuin saa kunnon lääkärin.
Sinä siis puhuit sen kanssa?
Eläinten hyvinvointiliitossa. Tapaamme keskiviikkoisin. Se on puheenjohtaja.
Voivatko eläimet todella puhua toisilleen?
Totta kai me voimme. Pidätkö meitä ihan tyhminä?
Tiesin, että papukaijat puhuvat.
Papukaijat ovat eläinkunnan parhaita kielitieteilijöitä.
Minä puhun yli 2 000 kieltä, myös dodoa ja yksisarvista.
-Yksisarvista? -Sain klassisen koulutuksen.
Polynesia, voisinko minä oppia puhumaan eläimille?
En näe sille mitään estettä. Olet aika älykäs.
Kiitos.
Jos onnistuisin, minusta voisi tulla maailman paras eläinlääkäri.
Ilman muuta. Mutta se ei ole helppoa.
Olen maailman ainoa papukaija, joka ymmärtää sitä.
Jos sinä pystyt siihen, niin minäkin.
Pidän asenteestasi.
Miksen ole tullut ajatelleeksi tätä?
Polynesia, opeta minulle kaikki, mitä tiedät.
Mitä? 2 000 kieltä?
Aloitetaan kahdeksalta aamulla.
Mutta minulla meni siihen yli 100 vuotta.
Seitsemältä sitten. Emme voi haaskata hetkeäkään.
Ajattele, mitä se tarkoittaisi, jos osaisin puhua eläimille.
Tämä on valtavan jännittävää.
En malta odottaa.
Juuri sopiva.
Miten sanoisin vaikka hyvää huomenta ystävällemme sian kielellä?
Se on yksinkertaista.
Siinäkö kaikki?
Sepä tavatonta. Mitä tuo jalanheilutus oli?
Se on osa "hyvää huomenta".
Useimmissa eläinkielissä yhdistyy ääni ja liike.
Lyhyt korskunta on "hyvä", jalan heilutus on "huomen".
-Ja ne kaksi vain yhdistetään? -Aivan.
-Se ei vastannut minulle. -Käytit oikeaa jalkaa. Se on "hyvää yötä".
Se vastasi. Näitkö? Se vastasi. Tein vain...
-Taas. Hyvänen aika. Osaan sikaa. -Minne me menemme?
Haluan sanoa huomenta kaikille Puddlebyn eläimille.
Uskomatonta. Mahdotonta. Mutta totta.
Arvaat varmaan, etten ole puhunut rakkaalle Sarah-siskolle sen päivän jälkeen.
Mutta lohdutukseksi osaan puhua 498 eläinkieltä,
jotka ovat hauskempia kuin Sarah'lle puhuminen.
498:aa?
Kultakala mukaan lukien 499:ää.
Minusta meidän pitäisi juhlia, kun pääset 500:aan.
Tarvitset muutakin, jos aiomme etsiä suurta vaaleanpunaista merietanaa.
Matkustaminen maksaa.
Aivan. Hyvät herrat, suokaa anteeksi, eläimet heräävät aiemmin kuin ihmiset.
Minun on avattava klinikka klo 5.30.
Taivas! Ette voi lähteä tuossa säässä.
Nuku täällä, mikäli Gub-Gubin kuorsaus ei häiritse.
Stubbins voi nukkua kirjaston sohvalla.
Polynesia ilmoittaa vanhemmillesi.
Hyvää yötä.
Hän on nero.
Sinä taidat olla seuraava.
Mitä sinä sanoit sille?
Käskin ottaa kaksi pilleriä kolmasti päivässä.
Muista, että tuo rouva on meille velkaa 5 litraa maitoa.
-Hyvä on, tohtori. -Mitä seuraavaksi?
-Tämän hiiren häntä on vääntynyt. -Sinäkö taas?
Jo kolmas kerta tällä viikolla.
-Mikä tuo kone on? -Keksimäni viiksien-ja hännänsuoristaja.
Nämä peltohiiret jäävät aina kiinni kenraali Bellowesin ruokakomerossa.
Armeijan miehenä hänellä on oikea hiirenloukkujärjestelmä.
Ne pääsevät täpärästi pakoon, kuten tämäkin.
Sillä lailla, eiköhän tuo riitä. Uudenveroinen.
Se ei maksa mitään, mutta pysy poissa kenraali Bellowesin ruokakomerosta.
Seuraava.
Huomenta, Sheila.
Pane se pöydälle.
-Vai niin. -Mikä sillä on hätänä?
Yhdellä sen lapsista on lättäjalat.
Eikö vain? Tälläkö? Se on vaarallista metsästyskaudella.
Ei pysty juoksemaan kovaa. Meidän täytyy keksiä voimisteluliikkeitä.
Jotain tällaista. Otetaan ensin vastaan muut potilaat.
Hoidetaan tämä myöhemmin.
Kiltti poika, Jip.
Toggle.
Niinpä tietenkin.
Toggle alkaa tulla likinäköiseksi vanhoilla päivillään.
Kokeillaan näitä.
Näet varmaan paremmin kuin viimeksi.
Hyvä luoja, erinomaista.
Muista, että Toggle on velkaa ilmaisen kyydin Plymouthiin tai Penzanceen.
Mitä pirua. Minä murhaan hänet!
-Bellowesin ääni. -Perhana.
Pois tieltä.
Siinä se on, jäi kiinni itse teossa.
-Emma, sinä todistat. -Mitä?
Törkeintä eläinvarkautta Puddlebyn historiassa.
Anteek... Minä olen lääkäri.
Te olette hevosvaras. Tuo on kyntöhevoseni. Ei kannata yrittää naamioida sitä.
Sillä on lasit, koska se on likinäköinen.
Tunnistaisin sen missä vain.
Ottakaa ne pois. Heti.
"Likinäköinen" ei vakuuta tuomaria.
Nostan syytteen. Enkä usko, että teidän käy hyvin oikeudessa. Minä olen tuomari.
Jollen olisi myöhässä kettujahdista, ilmiantaisin teidät eläinrääkkäyksestä.
-Älkää koskeko siihen. Se on potilaani. -Mikä?
Koiranne ovat jahdanneet sitä jo kolme kertaa.
Murhasitte sen miehen, ja jos sille sattuu jotain, nämä vauvat jäävät orvoiksi.
-Ei hätää, Sheila. En anna hänen satuttaa. -En ole ikinä kuullut... Sheila?
Se saa sydänkohtauksen, kun näkee teidät.
Katsokaa, se on hermoraunio.
Enemmänkin, kun minä teen siitä selvää.
-Ette saa sitä kiinni. -Koirat perään!
Englantilaiset ovat toisinaan aika rasittavia.
Bellowes, ei.
Tapan sinut.
Pois siitä!
Jaaha.
Vai en saa kiinni? Mikäs tämä sitten on?
Hevoseni.
-Mistä ne tulivat? -Pohjois-Amerikasta.
Perustimme angloamerikkalaisen ketunsuojeluyhdistyksen.
Täysin vapaaehtoisen tietenkin.
Ketunsuojeluyhdistyksen?
Metsästyskaudella haisunäätä juoksee aina ketun kanssa, jotta koirat eivät haista sitä.
Se toimi oikein hyvin.
-Kuinka te uskallatte? -Anteeksi?
-Kenraali Bellowes... -Aivan.
-..on enoni. -Valitan.
-Käytöstännekö? -Sitä, että hän on enonne.
-Ja minä sitä, että olen sisarentytär. -Varmaan kamalaa.
-Mikä? -Kun on nimenä Bellowes.
-Nimeni on Emma Fairfax. -Se on vähän parempi.
Tarkoitin, että jos olisin hänen sisarenpoikansa enkä...
Silloin teidän nimenne ei olisi Emma.
-Jos olisin mies... -Fred Fairfax.
En ole ikinä tuntenut ketään, joka hoitaa ihmissuhteita yhtä röyhkeästi kuin te.
-En hoida ihmisiä, vaan eläimiä. -Kohtelette ihmisiäkin kuin eläimiä.
En pidä ihmisistä, joista on hauskaa
tehdä sosiaalinen tapahtuma puolustuskyvyttömän eläimen taposta.
-Niin, sano suorat sanat. -Minä sanonkin.
-Saatte... -Lisäksi...
-Älkää keskeyttäkö koko ajan. -Anteeksi. Mitä halusitte sanoa?
En muista.
Olisin mielissäni, jos te ja verenhimoiset sukulaisenne
ette enää järkyttäisi eläimiä.
Minusta on kuitenkin vaikea uskoa, että aikuinen mies haaskaa koko elämänsä
eläinten kanssa leikkimiseen.
Minusta on yhtä vaikea uskoa, että aikuinen nainen viettää elämänsä
tekemättä yhtikäs mitään.
Myönnä pois, että Frediksi hän on aika hyvännäköinen kaveri.
TRI DOLITTLE, PUDDLEBY, ENGLATI, PIKALÄHETYS
-Mikä se on? -En tiedä. Se tuli juuri.
Siitä kuuluu hassuja ääniä.
-Onpas erikoinen. -Se on Tiibetistä.
Varmaankin se etsimäsi merietana.
Se ei ole tarpeeksi suuri. Mikäköhän se on?
-Jospa avaamme ja katsomme. -Siinäpä hyvä idea.
Katsokaa. Se on laama. Tulehan, poika.
Se pelkää varmaan. Avaa toinen pää ja työnnä sitä.
Noin.
Täällä päässä on toinen. Niitä on kaksi.
Miten huomaavaista. Mukavia ihmisiä.
-Mitä sinä teet niillä? -Niistä saisi pari mukavaa takkia.
Tule.
Tännepäin, tule vaan.
Niin sitä pitää.
Ei voi olla totta.
Ei voi.
-On se. -Mitä?
Se on kaksipäinen. Katsokaa.
Pyhä Isä, anna anteeksi. En koske enää tippaankaan.
Taputa toista päätä, ne ovat arkoja.
Tämä on ensimmäinen, joka on saatu kiinni.
Minuakin olisi vaikea saada kiinni, jos minulla olisi pää molemmissa päissä.
-Mitä se sanoo? -Sitä on vaikea ymmärtää.
Se on kamelimurretta, ja siinä on vahva korostus.
-Viesti? Viesti minulle. -Onko se tämä?
-Pitkältä Nuolelta. Olisi pitänyt arvata. -Kuka hän on?
Maailman paras luonnontieteilijä ja vanha ystävä. Intiaani.
Arvelinkin, ettei senniminen ole irlantilainen.
-Mitä nämä piirustukset ovat? -Kuvakirjoitusta. Me kommunikoimme sillä.
Tämä tarkoittaa, että eläin on lahja. Avoin käsi.
Minulle. Tuo olen minä. Ystävältään Pitkältä Nuolelta.
Saadakseni rahaa laivaan, joka vie etsimään suurta vaaleanpunaista merietanaa.
Allekirjoitus: Pitkä Nuoli.
Mainiota, mutta miten kaksipäisellä laamalla saa rahaa?
Sehän selvää. Mitä sinä tekisit, jos sinulla olisi kaksi päätä?
-Värväytyisin sirkukseen. -Juuri niin.
BLOSSOMIN MAMMUTTISIRKUS SISÄÄNKÄYNTI
-Etsin omistajaa. -Löysitte hänet. Albert Blossom.
-Hauska tavata? Nimeni on Dolittle. -Ei kiinnosta.
-Haluaisitte varmaan nähdä epätavallisen... -En.
Se on varmaan jotain, mitä ette ole nähnyt.
-Olen nähnyt kaiken. -Teitä ei siis kiinnosta?
-Niin. Minua ei kiinnosta. -Tule, Matthew.
Anteeksi, että vaivasimme. Näkemiin.
-Te huijaatte. -Emme huijaa.
-En ole ikinä nähnyt tuollaista. -Ei ole kukaan muukaan.
Tulkaa tänne. Hetkinen nyt.
En ole ikinä nähnyt tuollaista.
Se on kaksipäinen laama.
-Maailman harvinaisin eläin. -Totta tosiaan.
Odottakaa!
Se on kaksiaivoinen, rouva.
Arthur. Charlie.
Joe. Tule katsomaan.
Beverley, hae Joe.
Katsokaa nyt, mitä te teitte. Pelästytitte sen. Tule takaisin.
Kuulkaahan. Minä maksan jopa käteisellä.
Vai niin. Meillä oli hiukan muuta mielessä.
-Ei. -Kyllä. Aivan totta.
Juoksee ylös ja alas Mount Everestiä?
Aivan. Nähkääs...
Maksan ihan mitä haluatte.
-Ehdot ovat yksinkertaiset. -Mitä vain.
Neljän viikon sopimus.
Jaamme tuoton tasan.
-Kaksi esitystä päivässä. -Ei, neljä esitystä päivässä.
Hetkinen.
Meillä on ongelma.
-Mitä ne haluavat? -Kolme esitystä päivässä.
Neljä lauantaina?
-Ne suostuvat. -Sovittu.
-Hyvä Dolittle. -Olen hyvin pahoillani.
DOLITTLEN JA BLOSSOMIN MAMMUTTISIRKUS
OIKEA! ELÄVÄ!
-Ette ole ikinä nähnyt mitään sellaista. -En ole ikinä nähnyt mitään sellaista.
Dolittle. Minä.
Kiitos oikein paljon.
-Minä. -Dolittle.
Mikä sinua vaivaa, Sophie? Ota kiinni nyt.
Yritä uudelleen.
Yritä nyt.
Nämä ovat teidän.
No niin, minä lähden pankkiin.
Tässä. "Hylkeet ovat tunnetusti tunteellisia olioita."
"Ero rakkaista voi johtaa siihen, etteivät tavalliset toimet kiinnosta."
Se selittää, miksi Sophie pudottelee tavaroita.
Se ei ole sen tapaista. Se ikävöi jotain. Täytyy jutella sille.
-Tämä mies tietää, mistä puhuu. -Kuka sen kirjoitti?
Minä.
Hetkinen. Minulla on teille asiaa, herra Dolittle.
Tohtori.
Olen kyllä kuullut hurskastelijoista, mutta te olette halveksittava.
Teidän tekopyhät roskapuheenne avuttomien olioiden suojelusta.
Ja siinä te nyt olette, eläintenkouluttaja sirkuksessa!
Näytätte luonnonoikkuja.
-Menehän laittamaan kaakaota. -En halua kaakaota. Haluatko sinä?
Kovasti. Menehän nyt.
Hei, Fred.
Hän on... Hän on hyvin hävytön.
Kuka? Tohtoriko? Ei lainkaan. Hän on kultainen mies.
Kuulitteko, mitä hän sanoi enostani?
Hän on kultainen mies, mutta hävytön.
Ei se haittaisi, mutta hän puhui totta.
Ei pitäisi ikinä uskoa ketään, joka puhuu totta.
Heihin ei voi luottaa.
Se on tehtävä molemmissa päissä, ettei se mustasukkaiseksi.
Hän oli liian häpeissään sanoakseen mitään.
Liian mukava.
Hän on maailman kiltein mies.
Hän ymmärtää eläimiä paremmin kuin me ikinä mitään.
Minä en ymmärrä ainakaan häntä.
Hän on varmasti parhaita ihmisiä.
Ja minä olen varma, että hän on kamala ihminen.
Olette väärässä, kultaseni.
Vai niin.
Sepä ikävää.
Kaakaota. Tulkaa sisään. Tunnetko Sophien? Totta kai tunnet.
Meillä näyttää olevan ongelma. Sophie kaipaa miestään.
Siksi hän ei pystynyt keskittymään esityksiinsä.
-Missä mies on? -Pohjoisnavalla. Se tässä kiikastaa.
Ne olivat menossa sinne, kun Sophie pyydystettiin.
Se murtuu kokonaan, jollei pääse miehensä luo.
Mitä me teemme? Menemme pohjoisnavalle?
Ei ole aikaa. Siellä on mukavaa.
Pohjoisnapaa ei ole vielä löydetty.
Ei virallisesti. Enkä sano mitään, koska lupasin jääkarhuille.
Mutta emme puhu nyt siitä. Sophie on saatava takaisin miehensä luo.
Jos saisin sen Bristolin kanaaliin, se voisi uida sinne viikossa.
Tuosta, tuon ympäri, suoraan eteenpäin ja sitten loivasti vasemmalle.
Hienoa, mutta miten se pääsee Bristolin kanaaliin?
-Sen pitää karata. -Hylkeen?
En voi sanoa Blossomille, että se haluaa pohjoisnavalle miehensä luo.
Arvaa mitä. Sen pitää paeta.
Tänä iltana.
-Onko kaikki hyvin? -Isoäitini.
Hän ei voi oikein hyvin. Vien hänet Bristoliin.
-Haiseeko täällä kala? -Kala?
Se on mummi.
Hänellä on erikoisruokavalio.
Hyvin viisasta.
Oletteko kunnossa? Nautitteko matkasta?
Sepä hyvä.
Mistä viivytys?
Maantierosvo Jack Fitch on irti. Meidän pitää tutkia kaikki vaunut.
Olkaa hyvä. Täältä ei löydy yllätyksiä.
Hyvä on, kuski.
Liikettä.
Hyvä on, menkää.
Tule takaisin, Nelly. Minne sinä menet?
Minne sinä menet, Nelly? Tule heti takaisin.
Perillä ollaan.
Anteeksi, jos matka oli epämukava, mutta se oli ainoa tapa.
No, no. Älä nyt ala tunteilla.
En kestä itkeviä naisia.
Älä katso minua noin, tai minäkin järkytyn.
Sophie-rakas. Sinä ymmärrät niin paljon, etkö vain?
-Se on matkalla. -Miksi sinä heitit hänet mereen?
Se halusi takaisin miehensä luo.
Nyt te ette ymmärrä. Se ei ollut nainen vaan hylje.
-Hatussa ja saalissa? -Aivan.
Minä ikään kuin lainasin niitä eräältä naiselta majatalossa.
Myssyssä oli ruskea nauha...
Älkää siitä nauhasta välittäkö. Veitte hylkeen vaunuilla Bristoliin
ja sinne saapuessanne heititte sen kalliolta mereen?
Juuri niin.
Saanko kysyä miksi?
Totta kai. Se halusi pohjoisnavalle miehensä luo.
Miehensä?
Mistä te päättelette, että se halusi pohjoisnavalle?
Se sanoi niin.
Keskustelimme asiasta pitkään.
Onko teillä tapana puhua eläimille?
On. Teen sitä kaiken aikaa.
Niin minä arvelinkin.
Kaikella kunnioituksella, huomaan, että oikeus epäilee sanojani.
Haluaisin siksi todistaa asian
puhumalla mille tahansa eläimelle, jonka te valitsette.
Hyvä on. Koirani Rufus on ulkona.
Tuokaa se sisään.
Hyvin ystävällistä.
Tännepäin, ole hyvä.
Kiitos paljon. Rufus vastaa mielellään kysymyksiinne.
Voimme jättää tuon muodollisuuden väliin.
-Kysykää, mitä me söimme eilisiltana. -Hyvä on.
Niinkö?
Ihanko totta? Hyvä luoja. Ihanko totta?
Mitä se sanoi?
Olen kiitollinen, että herra tuomari myöntää koiran puhuneen.
Eilen illalla herra tuomari söi seuraavaa.
Kaksi annosta keitettyä taimenta, neljä annosta uunifasaania,
uuniperunoita, ruusukaalia ja kastiketta.
Jälkiruoaksi kuusi isoa palaa karhunvatukkapiirasta kermavaahdon kera.
Se ei ole totta. Söin vain viisi annosta piirasta.
Te myös joitte suuren määrän viiniä ja brandyä,
ja lauloitte myöhemmin äänekkäitä lauluja swansealaisesta naisesta.
Nyt riittää.
Istunto keskeytetään huomiseen asti hattuvarkauden tutkimuksia varten.
Kiitos.
Minun laskelmieni mukaan oikeudenkäynti on ohi huomenna klo 11.
Polynesia, paljonko me tienasimme sirkuksesta?
-206 puntaa, 7 shillinkiä ja 4,5 pennyä. -Enemmän kuin kylliksi.
En näe mitään estettä sille, että lähdemme heti matkaan.
Mene hakemaan vaatteeni ja laita vene valmiiksi klo 12:ksi.
Lähdemme keskipäivän vuorovedellä, tai mikä se lie.
Miehistöä ei ole, sinun, Stubbinsin ja eläinten on kelvattava.
-Saanko minäkin tulla? -Jos vanhempasi antavat. Voit tehdä solmuja.
Autamme tohtoria etsimään merietanan.
Paras odottaa, että näet laivan, ennen kuin innostut liikaa.
Sen nimi ei ole sattumalta Kampela.
Täysijärkinen merimies ei koskisi siihen.
En pyydäkään täysijärkistä merimiestä vaan teitä.
Mitä sanotte?
Että jos mies, joka hirtetään pian murhasta,
valmistautuu lähtemään huviristeilylle, hänellä on mukava asenne.
Fred.
Mistä moinen ilo?
Toin ruokaa.
Matthew'lle ja Tommylle.
Laske se alas, Hubert. Munuaispiirasta, häränhäntää ja paahtopaistia.
-Maistuisiko? -Ei.
Kuule nyt, tohtori. Et ole syönyt muruakaan koko päivänä.
Hän on kasvissyöjä.
Voi ei.
-Sääli heittää sitä hukkaan. -Ei se mitään. Jatkakaa vain.
Anteeksi, tohtori. Syödään, Tom.
Tohtori...
Rufus oli oikeassa.
Hän söi kuusi palaa karhunvatukkapiirasta.
Kiitos.
Kiitos, Chee-Chee.
Näyttää siltä, että hattu ja saali vietiin majatalosta sinä päivänä.
Rouva, joka omistaa ne, ei jostain syystä halua nostaa syytettä.
Sen vuoksi teidät vapautetaan murhasyytteestä.
-Kiitos paljon. -Mutta...
Teidän esityksenne tässä oikeudessa
on tehnyt selväksi kollegoilleni ja minulle,
että hullut puuhanne eläinten kanssa vaarantavat kansan turvallisuuden
eikä niitä sen vuoksi voida hyväksyä.
Onneksi Hänen Majesteettinsa hyväntahtoisuus suo turvapaikan
tuollaisille surkimuksille, jotka puhuvat eläimille, kuin ne olisivat ihmisiä.
Siten me tuomitsemme teidät toistaiseksi
hullujenhuoneelle.
Onko teillä mitään sanottavaa?
En minä sitä tarkoita.
VÄLIAIKA
Vankila on tässä kohden tien vieressä.
Sidomme köydet sellin kaltereista norsuun, joka kiskoo koko seinän irti.
Miten te lähdette matkaan, jos hän on vankilassa?
Emme voi. Siksi Matthew aikoo vapauttaa hänet.
Toinen norsu on suurempi kuin ensimmäinen,
ja tohtori astuu reiän läpi sen selkään.
-Ei se onnistu. -Tässä tulee fiksu osa.
Hän liukuu norsun kärsää pitkin virtahevon selkään, ja he lähtevät.
-Lähdettekö te laivalla vain kolmisin? -Chee-Chee, Polynesia ja Jip tulevat.
-Ja kuusi tiikeriä pysäyttää seuraajat. -Etsimään vaaleanpunaista merietanaa?
Ne seisovat tien toisella puolella, kun minä asetan dynamiitin.
Jos räjäytämme tien, heidän pitää kiertää koko kaupunki päästäkseen satamaan.
Siten minä ehdin palata takaisin ja räjäyttää sillan sillä välin kun te nousette laivaan.
Siinä on tämän suunnitelman kauneus- sen yksinkertaisuudessa.
Pitävätkö he tohtorin vankilassa?
Hänet siirretään hullujenhuoneelle kahdeltatoista.
Tänäänkö?
Minä keksin. Laita laiva valmiiksi. Jätä tohtori minun huolekseni.
Lähdemme klo 12. Unohtakaa tuo!
Käskystä.
Olemme mekin, tottelemme papukaijan käskyjä.
Piditkö ruoasta, jonka toin silloin vankilaan?
Se oli paras ateria, minkä olen ikinä syönyt.
Väittävät vankilaruokaa kamalaksi. Ei ole totta.
Eikö olisi mukavaa syödä sellaista ruokaa matkallakin?
Totta maar, se olisi mahtavaa.
Se onnistuisi vain, jos sinä...
Jos me...
Yksi on varma, Fred.
Toivon vain, ettei laivalla ole salamatkustajia,
sillä minä en osaisi etsiä heitä.
Ja kun me olemme merellä paenneen vangin kanssa, emme voi palata takaisin.
Olet ihana.
Älkää seuratko tohtoria.
Älkää totelko.
Tulkaa tännepäin.
-Nouse ylös. -Menkää perään.
Perään nyt.
Tännepäin. Menkää perään nyt.
Ei, tännepäin.
Pysäyttäkää heidät.
KAMPELA PUDDLEBY-ON-THE-MARSH
Ei hätää. Voit tulla ulos jo. Poliiseja ei näy missään.
Kiitos. Tämä on oikein hyvä pikku lukuhuone. Täytyy käyttää tätä useammin.
No niin, katsotaanpa missä me olemme.
Jaaha. Se sanoo, että kaakosta tulee vähän valkosipulintuoksua.
Mitä se tarkoittaa?
Olemme noin 15 kilometriä Ranskasta.
Minulla on avomeren paras navigointijärjestelmä.
Jipillä on uskomaton hajuaisti. Polynesia saa säätiedotuksia linnuilta.
Onko kaikki kunnossa?
Hyvä. Pidä kaikkea silmällä äläkä törmää mihinkään.
-Hyvin järjestetty pako. Kiitos. -Ei kestä.
Merellä on tuskin toista laivaa, jossa on tällaisia kukkia. Katso näitäkin.
-Oletko nähnyt atsaleani? -En ole.
Nehän voivat erinomaisesti.
Miten sinä viihdyt meren aalloilla?
Jos Luoja olisi tarkoittanut meidät meren eläviksi, meillä olisi räpylät.
Ei, liikuta suutasi enemmän.
Lue uudelleen esseeni simppanssin alkeista. Sivu yksi.
Nämä ruusut pitää leikata. Laivalla on niin paljon tekemistä.
Miten ihana tuoksu.
Mitä ruokaa olet tehnyt? Minulla on kova nälkä.
Kelpaako tämä?
Tulkaa nyt, kun se on vielä kuumaa.
Mitä sinä täällä teet?
Ajattelin, että jonkun kyvykkään pitää huolehtia Tommysta matkalla.
Stubbins osaa pitää itse huolta itsestään.
Meidän pitää kääntyä takaisin ja mennä suoraan Puddlebyyn.
Heti lounaan jälkeen.
Joudut linnaan, jos menet takaisin.
Se on totta.
Mitä me teemme hänen kanssaan, jos hän jää?
Ihan kuin olisin kulkukissa.
Kissa olisi hyvin tervetullut.
-Ei huolta, se on kasvisruokaa. -Se on herkullista.
Suurenmoista.
Mitä se on?
-Mitä se tarkoittaa? -Merileväpiirasta.
Se on todella hyvää.
-Minne me menemme? -Etsimään vaaleanpunaista merietanaa.
Mistä arvelet löytäväsi sellaisen?
Ei aavistustakaan.
Mikä vain paikka kelpaa, joten päätetään nyt.
-Muuten emme tiedä, että olemme perillä. -Hyvin ajateltu.
-Kiitos. -Suunnitteletko aina matkasi yhtä hyvin?
Jos vain mahdollista. Aina ei ikävä kyllä ole aikaa yksityiskohdille.
Kuten että minne sinä menet?
Mutta miten sinä sitten päätät?
Keksimälläni pikku leikillä.
Joku avaa karttakirjan umpimähkään ja panee siihen neulan.
-Menemme sinne, minne neula osoittaa. -Et voi olla tosissasi.
Olen hyvin tosissani.
Tuo on naurettavinta, mitä olen ikinä kuullut.
Voisit päätyä vaikka mihin kamalaan paikkaan.
Totta. Menin Saharan autiomaahan neljä kertaa peräkkäin
ennen kuin tajusin, että Chee-Chee oli liimannut sivut hillolla.
Ihastuttavia matkoja. Paljon hiekkaa.
Sitä minä juuri tarkoitan.
Nyt ei ole hätää-olen putsannut hillon pois. Tuossa on vähäsen.
Tuo on tyypillistä tuolle naiselle.
Tekee yhden merileväpiiraan ja sekoaa.
Kuka hän luulee olevansa?
Merileväpiiras oli hyvää.
Onko sitä lisää?
Hyvä neiti Fairfax, ette näköjään tajua asian ydintä.
-Näemmekö niitä? -Näemme.
Minulla ei ole Siperiaan sopivia vaatteita.
Kuulostaa siltä, että meillä tulee olemaan mukavaa.
Sitä ei oteta mukaan. Sinä osuit mereen.
Ei osunut. Katsokaa tätä.
ATLANTIN VALTAMERI
Tuo ei näytä kovin mielenkiintoiselta.
Mikä se on?
"Meritähtisaari, viimeksi ilmoitettu sijainti."
Viimeksi ilmoitettu sijainti? Mitä se tarkoittaa?
Meritähtisaari. Siinä on jotain tuttua.
M, M, M.
"Merilaiva, merileijona, meri..."
"Meritähtisaari."
Se on se kelluva saari, joka liikkuu ympäri maailmaa kuin laiva. Luonnonoikku.
"Nähty joskus Afrikan rannikolla tähän aikaan vuodesta."
Valtavan jännittävää. Taisit valita hyvän paikan.
Ei se minusta ole jännittävää. Emmekö voisi mennä Monte Carloon?
Neiti Fairfax, tämä on vakava eläintieteellinen tutkimusmatka,
ei mikään huviristeily sinun mieliksesi.
Lupaan olla pyytämättä erikoisetuja.
Lupaan olla myöntämättä niitä. Laiva ei ole naisen paikka.
Sittenhän on helpointa kohdella minua kuin miestä.
Niin aion tehdäkin.
Hei sitten.
SUURI VAALEANPUNAINEN MERIETANA
12.
Mikä on pistetilanne? Ja sujuuko laskento?
Sinä johdat, luulisin.
Varma merkki siitä, että merellä on oltu liian kauan.
Polynesia puhui pääskysten kanssa. On tulossa valtava myrsky.
-Eikö olekin upeaa? -Ei ole. Emmekö voi kiertää sitä?
En usko. Viimeisin pitkä kalaennustus ei ollut rohkaiseva.
-Jip haistoi ukkosen. -En tiennyt, että ukkonen haisee.
Kyllä vain, jos on koira. 82.
Mutta Jip kyllä liioittelee.
Jos minulta kysytte, merellä on hyvin samanlaista kuin vankilassa.
Mutta merellä on todennäköisempää hukkua.
Siitä muistankin. Yksi laivan rotista kävi luonani.
Sen häntää kuulemma kihelmöi- merkki siitä, että laiva uppoaa.
Joten sen sakki tekee lähtöä.
Hän suositteli kovasti, että me tekisimme samoin.
-Emme voi mennä minnekään. -Niin minäkin sanoin.
Kaksi.
-Mikä tuo oli? -Pikku salama, ei muuta.
Kun olet korjannut astiat, tiivistä lastiluukut ja pysy kannen alla.
Naiset pelkäävät aina myrskyjä.
Minä en. Olen mies, muistatko?
Hirvittää ajatellakin, mitä tämä tekee atsaleoilleni.
KAMPELA LAIVAN LOKI
"Elokuun 10., merkkejä...
...ankarasta säästä."
"Miehistön mieliala yhä korkealla."
Varovasti nyt.
Paljon kiitoksia.
-Näkyykö häntä, Polynesia? -Ei vielä.
Huomenta, Stubbins. Kaunis päivä.
Niin on. Huomenta. Mitä laivalle tapahtui?
Hyvä kysymys. Jos löydämme tarpeeksi paloja, panemme ne yhteen ja asia selviää.
Herätys, Matthew.
Sanoinhan, että Kampela on kamala laivan nimi.
Höpsistä. Kampela on luotettava pikku kala.
Se on selviytynyt meressä tuhansia vuosia.
-Pinnan alla. -Kaikki ovat turvassa, se on pääasia.
Ainakin sitten, kun löydämme neiti Fairfaxin.
Fred raukka.
Minähän sanoin, ettei laiva ole oikea paikka naiselle.
Tein parhaani, jotta hänen matkansa oli miellyttävä.
Ei sitä voi koko ikäänsä juosta naisen perässä, palvella häntä,
kun on tärkeitä töitä tehtävänä.
Kohtelin häntä oikein hyvin olosuhteisiin nähden.
Luultavasti liian hyvin.
Hemmottelin häntä itse asiassa.
Ja sidoin hänen lujasti siihen lauttaan.
Toivon vain, että hän on kunnossa.
Järjestämme täysimittaiset etsinnät, kun pääsemme rannalle.
Meritähtisaari. Sinne me menemme.
Olemme haaksirikkoutuneet, meillä ei ole mitään keinoa päästä sinne
emmekä tiedä, missä se on. Mutta kyllä.
Älä kanna huolta tuollaisista asioista.
Olimme laskelmieni mukaan tulossa tähän suuntaan.
Kelluva saari oli tulossa tuohon suuntaan.
Ja sitten me kohtaamme jotenkin suunnilleen tässä.
-Ihanko totta? -Tuolla se onkin.
Mennäänkö maihin?
Antaa mennä.
Täytyy muistaa hankkia tuollainen.
-Mitään merkkejä Fredistä? -Ei vielä.
Toivottavasti hän ehti saarelle. Se ei kulje tästä taas kuukausiin.
Etsikää te rannat, minä menen sisämaahan. Tavataan tässä parin tunnin kuluttua.
Saaren jokaisen elävän olennon pitää etsiä sitä tyttöä.
Jokaisen lentokykyisen linnun on noustava lentoon.
Hän ei voi olla merellä, kalat olisivat kertoneet.
-Oletko varma, että hän on kunnossa? -Olen. Hän seisoo takanasi.
Hyvää huomenta.
Meillä taisi olla pikku myrsky viime yönä.
Kiitos, kun kerroit.
Harmi, että eksyit. Olisit voinut auttaa meitä maihin.
Anteeksi. Minulla oli tarpeeksi hommaa päästä itse maihin.
Ei se mitään. Me selvisimme. Jotkut kirjoista ovat hyvin painavia.
Pelastit näköjään kaikki kirjasi.
Hyvin onnekasta.
Hävitit kaikki leninkini.
Hyvin epäonnekasta. Näin matka-arkkusi kelluvan romun seassa.
Tuo asu on nätein, mitä sinulla on ollut Englannista lähdön jälkeen.
Nämä ovat alusvaatteitani.
Mutta ne pukevat sinua.
On kamalan hauskaa nähdä sinut.
Onko?
Meillä on paljon tekemistä. Pitää purkaa lautan lasti,
etsiä ruokaa ja rakentaa mitä sitten pitääkin.
Mitä sinä yrität sanoa?
-Mikset sinä sano, mitä tarkoitat? -Miten niin, mitä tarkoitan?
Odotat?
Mitä?
Pidätkö?
Hyvää päivää.
Hyvänen aika, tuohan on suuri itämäinen töyhtökuulintu.
Se on kamalan harvinainen. Onneksi me tulimme tänne.
Suuri itämainen töyhtökuulintu.
Kävipä hyvä tuuri.
No niin. Sillä lailla.
Paljon kiitoksia.
Hei hei.
-Paikalliset eivät ole kovin ystävällisiä. -He aikovat takuulla tappaa meidät.
Se, joka sanoi, että lapsilla on kaunis mieli, ei ollut tavannut sinua.
Vankila on kuin vene, mutta vankilassa ei ole yhtä todennäköistä hukkua.
Eikä yhtä todennäköistä päästä takaisin Puddlebyyn. Puhun päällikön kanssa.
Lupasin, että Stubbins palaa kouluun.
Jos kerrot sen heille, pääsemme varmasti pois tuossa tuokiossa.
Auta minut ylös. Haluan nähdä, mitä tuolla tapahtuu.
Hyvänen aika.
Tulen alas.
-Miksi on näin kylmä? -Kuin Englannissa.
Pakkasta. On selvää, mitä on tapahtunut.
Myrsky heitti saaren kurssiltaan, ja ajelehdimme pohjoiseen päin.
Kasvit kuolevat pakkaseen, jollemme tee jotain.
Meistä itsestämme puhumattakaan.
Tämä on selvästikin herra, jolle pitää puhua.
Hyvää huomenta.
Minä tri Dolittle. Etsii suurta vaaleanpunaista merietanaa.
Pikkupoika myöhässä koulusta. Täällä hyvin kylmä.
He kaikki menevät kotiin Puddlebyyn. Kyllä?
-Onpa hassu tapa puhua. -Anteeksi.
Sen takia minä tulinkin teitä katsomaan.
Nimeni on William Shakespeare Kymmenes. Sanokaa vain Willyksi. Tulkaa mukaani.
Kiitos.
Meillä on usein haaksirikkoja. Kelluva saari on vaarallinen laivoille.
Olemme törmänneet kaikenlaiseen.
Mutta siinä on se etu, että olemme voineet rakentaa museon.
Ja yleisen kirjaston. Kirjoja ja taideaarteita joka puolelta.
Kaikki saaren asukkaat puhuvat 9-10 kieltä.
Annamme lapsillemme lempikirjailijoidemme nimen.
Siksi nimeni on William Shakespeare.
Anteeksi nämä tarvikkeet. Harjoittelemme Venetsian kauppiasta
Shakespeare-festivaaliimme.
Istukaa. Maitoa vai sitruunaa?
Maitoa, kiitos. Varmaan lähes täydellinen sivilisaatio.
-Miksi me sitten olemme vankilassa? -Varovaisuussyistä. Ikään kuin karanteenissa.
Useimmat tänne tulleet valkoiset
ovat alkaneet tappaa ihmisiä ennen kuin heidät on esitelty. Uskomatonta.
Ottakaa sokeria.
Mutta he eivät viivy ikinä kauan. Eivät kestä tätä rauhaa ja hiljaisuutta.
Rakastan rauhaa ja hiljaisuutta, mutta mekään emme voi viipyä.
Etsimme suurta vaaleanpunaista merietanaa.
Oletteko kuullut, onko sellaista lähistöllä?
Meillä on suurempi ongelma kuin etanoiden etsiminen.
Yleisen taikauskon mukaan
uudet tulokkaat ovat vastuussa kaikista vastoinkäymisistämme,
joten kylän vanhimmat syyttävät teitä tästä pakkasesta.
En tiedä, mitä sille voi tehdä. Keksin ehkä jotakin.
Toivon niin, teidän takianne.
Lakikirjassamme lukee:
"Se, joka tuo aurinkoa päiviemme kylmyyteen,
saa paistatella tuhannen kesän ihanuudessa."
Sepä mukavaa.
Niin, mutta se jatkuu.
"Se, joka tuo talven elomme kesään, kuolee 1 000 kiljaisun kuoleman."
-Pidän enemmän edellisestä. -Niin minäkin.
Vanhimmat syyttävät teitä myös siitä, mitä eläimille tapahtui.
-Mitä niille tapahtui? -Ne kaikki ovat vilustuneet,
ne yskivät ja aivastelevat hullun lailla.
Hoidan asian välittömästi.
Tulehan, meillä on töitä.
Terveydeksi.
Ole hyvä. Toinen leijonavauva sinun hoidettavaksesi.
Sumutin tuntuu toimivan oikein hyvin.
Terveydeksi.
Toivoin, että sinappikylpy tepsisi.
Se on vieläkin hyvin kuuma.
-Milloin yskänlääke on valmista? -Viiden minuutin päästä. Haista.
-Anna sitä ensin norsuvauvalle. -Miksi?
Sillä on flunssa. En halua, että se tarttuu koko perheeseen.
Norsun aivastus on kuin pyörremyrsky. Voi ajaa saaren vielä kauemmaksi kurssiltaan.
Kiitos paljon.
Jos näytämme niille oikean suunnan, ne voisivat puhaltaa meidät oikeaan kurssiin.
Hyvä teoria, mutta vaikea toteuttaa.
Jos norsut osaisivat uida, yksi kunnon tönäisy veisi meidät etelävirtaukseen...
Miksen minä sitä heti ajatellut? Ne osaavat uida.
Mitkä? Norsutko?
Mikä on yhtä iso kuin norsu ja osaa uida?
-Valas. -Aivan.
Emma, kiiruhda sen yskänlääkkeen kanssa.
Miten valaaseen saa yhteyden?
Puhun sille heti. Mainiota.
Hyvää huomenta.
Sehän on hienoa, jos kirahvilla ei ole mitään sitä vastaan.
Olet hyvin ystävällinen. Kiitos paljon.
Terveydeksi.
Sinä selität? Hyvä.
Nyt se tulee.
Kilpikonna oli hyvin ystävällinen, kun saattoi meidät yhteen.
Herttanen sentään, onpa se suuri.
Jos se tönäisisi meitä alta, voisimme päästä oikeaan suuntaan.
Hyvää huomenta.
Yksi tönäisy tästä.
Meidän pitää opetella muutama sana valasta.
Ne ovat hyvin mukavia, mutta kukaan ei puhu niille.
Katsokaa.
-Miksi se noin tekee? -Saari heilui vähän tuon tönäisyn jälkeen.
Se liikutti tuota tasapainoilevaa kiveä.
-Se rauhoittuu pian. -Se olisi erittäin toivottavaa.
Nähkääs lakikirjassa lukee...
"Se, joka pudottaa suuren kiven kuumaan vuoreen,
kuolee 10 000 kiljaisun kuoleman."
Kuinka monen kiljaisun?
10 000:n.
Minä pitäisin sitä vain viiden kiljaisun väärttinä.
-Ette voi uskoakaan, miten pahoillani olen. -Sinäkö?
-Se ei ole sinun syysi. -Olen tutkinut koko kirjan.
En voi yhtikäs mitään. Tämä on perinteemme.
Olisi tosi kurjaa tuhota perinne.
Kuulin kerran heimosta, joka poltti ihmiset elävältä ja söi heidät sitten.
He tekevät meille takuulla niin.
Voisitko hillitä tuota kaunistelematonta mielikuvitustasi?
Olen pahoillani, Emma.
Viime päivät eivät ole olleet kovin rentouttavia.
Taisimme törmätä johonkin.
Seis.
Vapauttakaa heidät.
Pyhä Patrick. Mitä me nyt teimme?
Törmäsimme mantereeseen, ja sovimme siihen täydellisesti.
-Uskomatonta. -Ei oikeastaan.
Saaren vanhimman legendan mukaan
olemme pala Afrikkaa, joka on on ollut kateissa 5 000 vuotta.
-Saako sen löytämisestä palkinnon? -Saapa hyvinkin.
"Se, joka palauttaa eksyneen saaren mereltä, elää 1 000 kuuta jumalana."
Kiitos.
Hyvin mukavaa, mutta minun on palattava sairaalaan.
Jos norsu aivastaa, se puhaltaa kaikki muut potilaat pois.
Mitä sinä teet, kun eläimet ovat taas terveitä?
Tulin etsimään suurta vaaleanpunaista merietanaa ja aion löytää sen.
Se merietana ei ole pelkkä myytti.
Sitä minäkin.
Näette eläimet, kun ne tulevat ulos.
-Vartioi porttia. -Tulkaa.
-Haluan nähdä eläimet. -Hyvä on.
Minäpä kerron teille.
Tuon portin takana on maailman ihanin paikka.
Avaa portti.
Tule nyt, lapsonen.
Vahdi heitä.
Luojan kiitos, että niillä oli vain nuha.
Olisi ollut kamalaa, jos niillä olisi ollut kurkku kipeänä.
Kaksi viimeistä potilasta. Hyvin tehty, Emma.
Ei enää niiskaustakaan koko saarella.
Tuopa on mielenkiintoinen ääni.
Ei voi olla.
Tarkoitatko suurta vaaleanpunaista...
Juuri sitä. Äänestä päätellen sekin on vilustunut.
-Anteeksi. -En ole ikinä nähnyt moista.
-Vai niin. Hetkinen. Uskomatonta. -Mikä?
Olemme etsineet sitä viikkokausia, ja se on ollut luonamme koko ajan.
Se asuu luolassa veden alla, mutta liikkuu saaren mukana. Sillä on hirveä flunssa.
Sanoin olevani lääkäri ja jos se nousee rannalle, teen sille erikoislääkettäni.
Sitä tarvitaan aika paljon, vai mitä?
Mitä tuo on?
-Mitä se on? -Se kehrää.
Se on innoissaan lääkkeestä. Tuntee rentoutuneensa, on kuin uusi etana.
-Kysyi, voisiko tehdä jotain. -Voisiko se?
Se voi viedä teidät kaikki turvallisesti Puddlebyyn.
Aikamoinen rangaistus.
Puddleby on kaukana, ja sinä annoit sille vain lääkettä.
Se on 2 000-vuotias ja yksinäinen. Se saa seuraa.
Sanoi aikoneensa jo 300 vuotta mennä Skotlantiin serkkunsa luo kylään.
-Tässä on hieno tilaisuus. -Serkku Skotlannissa?
Oletteko kuulleet Loch Nessin hirviöstä? Se on se.
-Hyvänen aika. -Matkustaisimme veden alla?
Sen pinnallakin on jo vaikeaa. Me hukkuisimme.
-Kotilo on täysin vedenpitävä. -Kuin matkustaisi isossa kuplassa.
Pääsette kuulemma Puddlebyyn kahdessa viikossa.
Se on varmaan ainoa etana maailmassa, jolla on neljä makuuhuonetta.
Polynesia, muistuta etanaa nousemaan pinnalle kahdesti päivässä.
Tämä yskänlääke parantaa sen flunssan.
Venytelkää jalkojanne ja haukatkaa meri-ilmaa.
Hyvä. Olisi kurjaa, jos en pääsisi kannelle vuorollani.
Älä syö kaikki banaaneja. Jätä muillekin.
Näkemiin. Mene talooni aina kun haluat.
Ja tohtori, tule pian kotiin.
No tuota...
Lähetän toisen silinterisi kotoa.
Etana voi tuoda sen tullessaan.
Hattusi näyttää vähän rähjäiseltä.
Täältä voi olla vaikea saada sellaista.
Niin varmaan.
Kiitos.
Näkemiin.
Viekää terveisiä kaikille. Gub-Gubille, Dab-Dabille ja kaikille.
Näkemiin, John Dolittle.
Pidä huolta itsestäsi.
Toivon silti, että hän tulisi mukaan.
En ole ennen ajanut tällaista.
Oletko varma, ettet tule mukaan?
En voi. Enosi panee minut lukkojen taa heti kun astun Puddlebyyn.
-Mutta onhan sinun joskus tultava takaisin. -Toivottavasti. Moni eläin tarvitsee minua.
Ja pari ihmistäkin.
Puddleby tuntuu hyvin tylsältä tämän jännityksen jälkeen.
Mitä sinä aiot tehdä täällä?
Alan suunnitella seuraavaa matkaani.
Mihin kertaa menet? Kuuhunko?
-Hyvin todennäköisesti. -Et kai ole tosissasi?
Miten?
Jättiläiskuukoilla. Suurenmoinen olento.
Lentää Maan ja Kuun välillä.
Kun se saapuu toiseen, se lentää takaisin. Willy sanoi, että saarella on yksi.
Rakennan satulan. Hyvin lujan, jotten putoa kesken matkan.
Saanko minä tulla?
Saanko tulla mukaasi?
En ole oikein hyvä ihmisten kanssa.
Pärjään hyvin eläinten kanssa, mutta ihmisten...
En ole oikein hyvä heidän kanssaan.
En ole ikinä ollut. En tiedä, miksi.
Minä kirjoitan sinulle. Järjestän lentopostikuljetuksen lokkien kanssa.
Minun tulee sinua ikävä, John Dolittle.
Yksi asia on varma.
Jos me hukumme tässä kapineessa, hukumme kyyneltulvaan.
Sophie. Mitä sinä täällä teet?
Hauska tavata.
Niinkö?
Hyvänen aika. Suurenmoinen uutinen.
Oikein paljon kiitoksia.
Näkemiin, Sophie. Kiitos.
Hyvää yötä, kiltti prinssi. Saattakoot enkelten lennot sinun lepäämään.
Hienoja uutisia.
Sophie-hylje ja sen mies sanoivat, että Englannin eläimet ovat lakossa.
-Eivät tee töitä ennen kuin tulen takaisin. -Voit mennä kotiin?
Tuomari rukoilee minua palaamaan. Maa on lamaantunut ilman eläimiä.
-Onneksi olkoon. -Kiitos paljon.
Tuo puu taitaa olla sopivan kokoinen. Katsotaanpa. Siipiväli on 20 metriä.
-Jäit pois etanan kyydistä. -Minulla on parempi idea. Minä lennän.
Kuvitelkaa heidän ilmeensä, kun minä odotan heitä Puddlebyssä.
-Lennät kotiin? -Jättiläiskuukoilla.
Auta tekemään malli, jotta osaan panna satulan oikein.
On otettava huomioon hyvin jyrkkä nousu.
Olkaa te siivet. Te kaikki.
Juuri oin. Istukaa piirtämieni viivojen sisäpuolelle.
Juuri noin.
Hyvä. Kaikki toimii mainiosti.
Kun olen rakentanut satulan, juttelen kuukoin kanssa.
Toivottavasti se ymmärtää tavallista koita, en osaa muuta.
Kun kuu nousee, me lähdemme Puddlebyyn.
Suurenmoinen lentoyö. Laskelmieni mukaan ehdin kotiin aamiaiselle.
Tekstitys: Visiontext Eeva Lilley